RIJEKA BEZ POVRATKA
Po tonskom zapisu preveo i obradio: LJUBO POSAVEC
- Vaša Biblija, oče. Nemojte je izgubiti. - Hvala.
Mislio sam da ću ovdje naći tgovačko naselje...
a našao sam... Sodomu i Gomoru.
I sve ovo zato jer je neki tip ovdje pronašao zlato.
- I vi ga tražite, oče? - Došao sam pokrstiti indijance.
Ali bijeli čovjek previše griješi.
- Dobar večer, oče. - Dobar večer.
Čije je sve ovo?
Otac kaže da je sotonino.
Čija je to trgovina? Također sotonina?
Ne, još uvijek je moja.
Tražim dječaka. Ima oko devet godina.
Ovdje ga je trebao ostaviti neki tip po imenu Martin.
- Vidjeli ste ih? - Bili su ovdje.
Bili su ili jesu?
Mislim da je tip otišao u planine, odmah kad je stigao.
A dječak?
Luta ovuda kao izgubljen.
Ako dođe ovamo, hoćete li mu reći da me pričeka?
- Kako se zove? - Mark Calder.
- Koliko mu je godina? - Devet.
A kako je vaše ime?
Ja se nisam izgubio.
Hoćete vi, gospodine?
Odnesi ovu pivu u brijačnicu.
Znaš gdje je? - Da gospodine.
Donesi mi keš.
I nemoj proliti, mladiću. To je tekuće zlato.
Hoćeš probati sa nekim malo višim?
Kao na primjer!?
Kao ja.
Hoćeš posuditi pištolj?
Mislim da mi neće trebati.
Čemu ti služi ta oznaka? - Stavio je onaj što me doveo.
Tražim oca.
- Kako izgleda? - Ne znam.
Bio sam još dijete, kad sam ga posljednji put vidio.
Bi li volio da sliči na mene?
- Da gospodine. Volio bih.
Ja sam tvoj otac.
Kako ja to mogu znati?
- Čovjek koji te doveo, zove se Martin.
Platio sam mu 100 dolara. Došli ste iz Ilinoisa.
To je svatko mogao doznati.
Tko je ovo?
Moja majka.
- U redu, sine. Hajdemo odavde.
- Moram se oprostiti od Kay. - Tko je Kay?
Gospođa koja pjeva u baru.
- To je potrebno? Da, gospodine. Potrebno je.
- Dogovoreno. Učinimo to prvo.
Kay, pronašao sam ga. To je on.
- Ništarija. Ostaviti dijete na ovakovom mjestu.
Kakav ste vi to otac?
Najgori.
Barem to priznaje.
- Lijepo od vas što ste mu pomagali. Rado bih vam dao nešto novaca.
- Ne, hvala. Imam nešto malo.
Tada, hvala vam.
Idemo, momče.
- Nadam se da ću te jednom ponovno vidjeti.
- Lijepo je poznavati pravog kavalira. - Hvala.
Nemoj zaboraviti tvoje stvari.
Hvala, još jednom.
- Doviđenja, Mark. - Doviđenja, Kay.
Tražiš zlatne grumenčiće?
Što ćeš ti ov...?
Gdje si ti cijeli dan?
Ljubavi, ima jedan stih koji kaže: "Nada je posljednje što se gubi"
To ti je kao opravdanje? - Tako nekako.
Jednog ću te dana izvaditi iz ovog svinjca.
Ja sam spremna.
Gotovo je s pjevanjem u salunima i šatorima.
Kažem ja sebi. Vodit ću je u sve svjetske metropole.
Što si to popio?
- Dijamanti u kosi, rubini na ruci.
- Praporci na nogama. - Ogrlice. A haljine dostojne kraljice.
- lako se ti u ovima osjećaš bolje.
- I to sve misliš zaraditi na kartama?
Već jesam.
- Nisi me čula? Uspio sam. - Što si uspio?
Dobio sam zlatan rudnik tik uz najbogatiju žilu.
Harry. Čiji je bio?
- Zar je to važno? Neću valjda cijeli život igrati za mizeriju.
Ovaj put sam imao sreće. To se zove sreća, ljubavi.
Harry, što ćeš sad učiniti? Kako "Što ćeš", kaži "Što ćemo".
Idemo u Council City registrirati taj rudnik, prije nego se nešto dogodi.
- Što se može dogoditi? - Tko zna, svašta.
Tip se može naljutiti i reći da sam varao.
Jesi li?
Rekao sam ti, imao sam sreće, to je sve. Sada moramo što prije nestati odavde.
Svuda sam tražio, i nigdje kupiti konja ni za dragulje iz krune.
Imam ideju. Kupit ćemo splav i ići rijekom do Council Citya.
Imaš novaca? - Da, nešto malo.
- U redu. Idemo. Vadi ga.
10, 20...
Zanima te samo moj novac.
A ovo?
Orat ćemo, loviti i pecati. Što kažeš?
- Ti i ja sami? - Tako je.
- Prekrasno. - Sredit ćemo se nekako.
Naučit ću te pecati i postavljati zamke. Bit ćeš najbolji.
- Pokazat ćeš mi kako se puca? - Da, naučit ću te i pucati
Što rade ovdje? - Došli su pogledati što ima.
Ne vjerujem da će im se svidjeti. - Na ratnoj su nozi?
- Ne, idu iz lova. Kad idu u rat, stave ratničke boje.
Tada znaš da love tebe.
Mark!
Hajdemo, dečko. Điha!
Ne može se prijeći sve na ovome svijetu.
Ponekad treba ustuknuti i vratiti se.
Mislio sam da radim dobro. - Ti radiš vrlo dobro...
ali ne treba slomiti plug, niti upropastiti konja. Zar ne?
Idemo kući popiti kavu.
Zašto ste me nazvali Mark? - Jednostavno.
Ja sam Matthew. Marko dolazi iza Matea u Bibliji.
- A ja sam iza tebe. - Tako je.
- To si se sjetio ti? - Ne, tvoja majka.
Hajdemo, dosta je sanjarenja.
Kad prodamo prvu žetvu, kupit ću ti poklon. Što želiš?
- Pušku. - Imat ćeš je.
Bit ćemo bogati, kao oni koji nađu zlato?
Ne, ali bogatiji od onih koji ne pronađu ništa.
Dugo sam živio daleko od tebe. Tada sam razmišljao...
ako čovjek ne zna što čini niti kuda ide...
najbolje što može učiniti je da se vrati i počne ispočetka.
I odličio sam ponovno obrađivati zemlju.
Sredio sam da te dovedu, i sad smo ovdje.
Nikada mi nisi postavio toliko pitanja. Imaš još koje?
Nisi mi nikada rekao gdje si bio.
Reći ću ti nešto.
Slijedi me van, i pokazat ću ti.
- Reci, što želiš da pogodim? - U redu. Ono drvo.
- To je nemoguće promašiti. - A granu?
- Koju? - Onu gore, na lijevo.
Vidiš kao skakavac.
Koji pogodak!
Hajde. Sad si ti na redu. Sad gađaš ti.
Napuni!
Drži je kako sam ti pokazao, stegni je u ramenu.
Obraz priljubi uz kundak.
Što je najvažnije? - Dobro naciljati.
- Kada? - Od prve.
- Zašto? - Možda neće biti drugi put.
U redu. Ciljaj smireno.
Olabavi lakat. Opusti se.
- U što ciljaš? - U onu desnu granu.
Dobro.
Samo trenutak.
Bit će bolje sačuvati ovaj metak.
- A ako dođu s ratničkim bojama? - Borit ćemo se. Obrađivali smo je.
Naša je i ostat ćemo na njoj ili pod njom.
Ti se ničega ne bojiš, zar ne?
Kad sam s tobom, ne.
Matt, gledaj.
- Raspoznaješ nešto? - Čini se da su dvoje ljudi.
Uzmi. Idem po uže.
Drži ovdje!
Izdrži. Pusti sad mene.
Dovedi konja.
Sada, Mark. Potjeraj ga.
Potjeraj ga na desno.
Još.
Hvataj.
Pripremi se za silazak na obalu.
- Moja prtljaga. - Zaboravi je.
- Vjerovali ili ne, ovo je naš medeni mjesec. - Pitanje je kako preživjeti.
- Zovem se Calder. Matt Calder. - Weston. Harry Weston. Puno hvala.
- Bok! - Drago mi je što te opet vidim.
- Vi se poznajete? - Mi smo stari prijatelji.
Dođite se posušiti u kolibu.
- Sine, trči upaliti vatru. - Odmah.
Idem s tobom.
- Idemo. - Naravno, hajdemo.
Hej, što to imate ovdje, Calder? - Farmu.
Svi traže zlato, a vi gradite farmu?
Točno.
- Valjda znate što činite. - Znam što oni ne znaju.
- Poznajem li vas odnekud? - Ovisi čime ste se bavili.
- Ja sam kockar. - Tad me sigurno ne poznajete.
- Ja uvijek kažem:"Daj što više" - Isto kažem i ja.
- Već je popravio slav. - Da, tom se čovjeku žuri.
Pitanje je života i smrti. Moraju stići u Council City.
- Na toj splavi? - Tako on kaže.
Tad ne želim znati ništa o njihovim problemima.
Predivna je, zar ne?
Kao što poslovica kaže: "Ljepota je prolazna".
- Što? - Ljepota.
Kako to može biti?
Pitaj nju, sine. Čini se da je stručnjak u tome.
- Bok! - Bok, prijatelju.
Lijepe su, zar ne? Moram ih čuvati. Jedine su mi.
- Zašto si se udala? - Zaljubila sam se.
- Kako znaš kad si zaljubljen? - Ne znam. Nisi gladan ni pospan.
- Kao kad te boli želudac? - Isto tako, samo u srcu.
- Znat ćeš kad budeš stariji. - Koliko ti je godina?
- To se ne pita jednu damu. A zar ja nisam dama?
Zašto ne?
- Kaži mi to za 10 godina. Pokušat ću ti odgovoriti.
Rekao sam mu da si predivna, a on meni da je ljepota prolazna.
- Tko? - Matt, moj otac. To je uzrećica.
Uzrečica ogorčenog čovjeka.
- Kada si izgubio majku? - Kad oca nije bilo kod kuće.
Zato me i tražio.
- Ideš tražiti zlato? - Dobro bi mi došlo.
- Što bi radila s njim? - Što bih radila?
Kupovala haljine, živjela u luksuznim hotelima, išla u operu.
- Što je to? - To je glazba.
Otmjena i izvanredna. Ne kao moja.
Meni se sviđa tvoja.
Otpjevat ćeš mi jednu pjesmu?
Imam jednu za tebe. Ako se uspijem sjetiti.
Dugo je nisam pjevala.
Večera!
Ne mogu vas zamisliti kao farmera? Mogli bi biti bilo što drugo.
- Potrudit ću se. lako ne vjerujem. - Još kave? - Da.
Što rade sa zlatom, kad ga pronađu?
- Mijenjaju ga za novac. - A zašto zlato?
- Jer ga je teško čuvati. - A kad bi koristili nešto lakše.
Kad je nešto lako za čuvati, nema vrijednosti. Ne cijeni se.
Ako je teško, onda je to nešto posebno.
Kao maštanja. Teško ih je uhvatiti.
Shvatio si. To je bit.
- A vjeverica? - A da mi dodaš drugi tanjur?
Calder, što mislite koliko nam treba do Council Citya?
- Poznajete područje? - Ne, ali imam kartu.
Da vidimo. Mi smo ovdje.
Imali ste problema prilikom dolaska. I dosta sreće.
- Council City je ovdje. - Ne čini se daleko.
Ova splav neće izdržati brzake do grada.
- Došli smo do ovuda. - Znam. Vidio sam vas kad ste dolazili.
Odavde se rijeka naglo spušta. Brzaci su vrlo opasni.
Prolazi kroz usko grlo u dužini od 20 kilometara.
Obala su kamene litice.
Možete ići po zemlji, ali nemate ni puške ni konja.
- Po vama, nemoguće je. - Pitali ste me, rekao sam vam.
Sad je dosta.
Calder, moram uknjižiti rudnik u Council Cityu.
Moram stići tamo.
Vi mene ne možete zamisliti kao farmera, a ja vas kao kopača zlata.
Dobio sam ga na kartama.
Uvijek sam dobivao male sume, a gubio velike.
- Ovaj sam put imao sreće. - Sreće?
Igrao sam s nekom seljačinom da nisam trebao ni varati.
- Pa onda, čemu takova žurba? - Možda on misli kao i vi...
da nije bila samo sreća.
- Što bi mogao učiniti? - Pokušati stići u Council City.
Ako stigne prije mene, jedan od nas dvojice gubi.
Koliko tražite za konja i pušku.
Novac? Što mogu s njim učiniti? Orati sa zlatnim dolarom...
Moram stići tamo. Koliko tražite?
Zašto ne pričekate da posijem, pa ću vas ja odvesti.
- Ne mogu čekati. - Ne zna, ali ja ne mogu ići.
Nije tamo, Calder.
Izlazite.
Hajdemo, vaš je sin vani.
Harry, što to radiš?
Uzimam pušku. Calder, a posudit ću i konja.
Dovedite ga!
Dovedite ga i nitko neće biti ranjen.
Mark, učini kako kaže.
- Ne. - Budi poslušan.
Bit ćemo tamo nekoliko dana i vratit ćemo se.
- Uzmite dječaka. - Dječaka!? Zašto?
Indijanci, Westone. Vi imate pušku. Povedite dječaka.
Ne mogu, Calder. Žurim se. Mogao bih izgubiti sreću.
- A on bi mogao izgubiti život. - Pripremi vreću s hranom.
Neka to napravi dječak.
Osedlajte konja.
Harry, ovo nije potrebno. To je samo nekoliko dana.
- Nije toliko važno. - Ja to bolje znam.
Četiri - pet dana ne znači ništa za jednog farmera...
ali za mene da.
Ja ništa ne kradem, samo posuđujem.
Vaše će povjerenje biti višestruko nagrađeno.
Novac u ruci je kao i žito u zemlji.
Matt! Matt!
Pazi Mark, to je puška.
Matt! Matt!
- Hajde, idemo odavde. - Ubio je mog oca.
- Bit će dobro. Idi po vodu. - Idemo.
- Ne možemo ga ostaviti ovakvog. Ranjen je. - Sam je to tražio.
Nije nas trebao spasiti sa splavi.
- Čekat ću te ovdje, Harry. - Kako to misliš, čekat ćeš me?
Tako lijepo. Ne mogu ih ostaviti ovakve. Ne mogu napustiti dječaka.
Stići ćeš duplo brže u Council City bez mene, zar ne?
Mislim da si u pravu.
Uknjižit ćeš rudnik i brzo se vratiti.
Idi ti sam, Harry. Ja ću te ovdje čekati.
Nećeš se zadržati dugo, zar ne?
Neću, ako si ti ovdje. To dobro znaš.
Ne brini. Bit će dobro.
Da ga se ubije treba nešto jače nego kundak od puške.
Ima glavu tvrdu kao kamen.
Čekaj malo, što radiš?
- Otišao je? - On je, ali ona je ostala.
Nije nas htjela ostaviti same.
- Zašto ne? - Jer si bio ranjen.
- On joj je rekao da ostane... - Ostavio ju je da pazi na mene?
Ne sviđa mi se to što je učinio ni kako je to učinio, ali vatit će se.
Za to vrijeme, ja ću se brinuti za vas.
Baš lijepo.
Svi brinu o meni.
Oni također.
Moramo otići odavde. Ići ćemo na slavi. Hajdemo, sine.
- Na splavi? Rekli ste... - Zaboravite. Nemamo izbora.
Pokupite svoje prnje.
- Idemo, Kay. - Idemo.
Samo časak. Drži ovo.
Mark!!!
Požuri, Mark!
Matt, gledaj!
Nije to ništa, sine. Bar nismo unutra.
Podiči ćemo novu.
Oni bi to svakako učinili, zar ne?
- Da sam imao pušku? - Ne?
Ne bi bilo tako lako.
Zgrabite se za ovo.
Zbogom moja potkošulja.
Idući put ne budi tako hrabar. Ako se povrijediš, viči.
- U početku me boljelo, a poslije sam zaboravio. - Dječje gluposti.
Ne miči se dok ne svežem.
- Ne treba. - Tišina.
Idem vidjeti što mogu s ovime učiniti na rijeci.
Okruženi smo indijancima a vi biste pecali!
Umrijeti se može na puno načina. Ne bih volio umrijeti od gladi.
To će ti donijeti sreću.
Trebat će mu ako će pecati s ovime.
Idem potražiti nešto za jelo. Ovdje bi trebalo biti bobica.
- Gdje? - Tamo gore.
Idem ja. Ti ostani ovdje.
Ne miči se.
Što radite ovdje?
Sakupljam bobice.
Ma nemoj. Nisam mislio da ste žena te vrste.
I od moje vrste su gladne.
- Gdje ja ta riba? - Ostavio sam je u rijeci.
Uzmite. Hajde uzmite nekoliko.
- Dajte nekoliko dječaku. - Hvala što ste me podsjetili.
Ja se to nikad ne bih sjetila.
Nije li riba malo premala?
Stara poslovica kaže: "Više vrijedi mala riba nego prazan tanjur"
Ma hajde, koliko poslovica znate?
Gdje ste naučili onu pjesmu?
Naučila sam je još u koljevci.
Zašto ste došli na ovakovo mjesto?
Mora se živjeti. Tako sam barem ja mislila.
Trebala sam novac za pobjeći.
Tada sam upoznala Harrya, a on je htio to isto.
Onda je dobio rudnik.
To nam je velika prilika da odemo zajedno.
- Kuda? - Daleko od dosadašnjih života.
Negdje gdje svi ljudi žive kao ljudska bića.
To ima samo u raju.
Nismo mislili ići tako daleko.
Ali ste krenuli prečicom.
Potražit ćete ga, zar ne?
Da, tako je.
Rekli ste da se nitko ne može spustiti niz rijeku.
Rekao sam da bi to bilo samoubojstvo.
To nije isto.
Nećete mu pružiti šansu, zar ne?
Naravno da hoću...
istu kao što je on dao meni...
i njemu.
Ako to pokušate drugi put, zaboravit ću da ste žena.
Sumnjam u to.
Vjerujte mi. Vrlo ste nepromišljeni.
- Znate li što činite? - Da.
Znate što bismo sve morali izdržati bez splavi i puške?
Cijelo je područje preplavljeno indijancima.
Koje ste vi vrste budale.
Od vaše vrste, ne.
A od Westonove?
Toliko volite tog štakora, da riskirate živote svih nas, samo da ga ne uhvatim.
Vi to ne razumijete.
- Naravno da ne razumijem. Ne na način kako vas on razumije.
Reći ću vam kako me on razumije.
Ne smatra da sam nitko i ništa, nego žena...
Pogriješio je. Da ste živjeli kao on, na mrvicama...
možda biste i vi učinili neku glupost da bi zgrabili sreću.
O, tko zna, jedna budalaština.
Ne bih ostavio umrijeti dijete... ni ženu...
pa makar bila nitko i ništa.
Vi nikada ne griješite?
Vi ste idealan. Nikada niste pogriješili?
Nikada a da nisam platio, kako se njemu dogodilo.
Mislim da znate mnogo o njemu.
Ali on zna također mnogo o vama.
Zna sve o vama.
Pogriješio je, ali barem nikoga nije ubio.
- Što hoćete time reći? - Znate vi vrlo dobro.
Znao je tko ste vi. Znao je odakle ste i što ste učinili.
Znao je da ste ubili čovjeka i da ste bili u zatvoru...
i zašto ste bili u zatvoru. Jer ste mu pucali u leđa.
Donesite stvari na splav.
Dođi dečko.
Trebao sam ti to sam reći.
- Učinio si to? - Da.
Slušaj. Bio je to loš čovjek.
Ubio mi je prijatelja i ja sam ga ustrijelio.
Stavili su me u zatvor.
Zato nisam mogao biti uz tebe.
Htio sam ti to reći kad porasteš.
- Pucao si mu u leđa? - Najvažnije je da sam ga ubio...
sprijeda ili straga. Zar je važno kako ubiješ zmiju?
Zar je važno kuda gleda?
Bit će bolje da nastavimo. Zašto joj ne pomogneš?
Indijanci je zovu: "Rijeka bez povratka"...
Sad ćete vidjeti zašto.
Ovo ima i dobru stranu. Kad se više opireš, manje ti je stalo.
Kay!
Ostani ovdje na straži. Ako nešto vidiš ili čuješ, zviždi.
Ne mogu paliti vatru. Možda kruže ovuda.
- Indijanci. - Znam.
Nanjuše dim iz velike daljine.
- Bit ću dobro. - Dobro izgledate.
I vi također.
Skinite odjeću i ogrnite se ovom dekom.
Čekajte.
Pričekat ću vani.
Osušite se jednom dekom a drugom se ogrnite.
- Vidiš nešto? - Ne.
- Umrijet će? - Ne, ona je jaka djevojka.
Neće tako lako umrijeti.
Ali, jako je bolesna, zar ne?
Prehlađena je, iscrpljena i izgladnjela.
- Dugo ćemo ovdje ostati? - Ne. Svi smo izgladnjeli.
Potraži malo drva. Možda pronađeš borovnice.
Riskirat ćemo i zapaliti vatru.
Budi pažljiv.
Gotova sam.
Vrlo elegantno za Sjeverozapad.
Iz Emporiuma, Kansas City.
Lezite.
Hajde.
Gotovo. Sjednite.
Mislim da ćete preživjeti.
Žao mi je što sam to govorila pred dječakom.
Povrijedili ste me i htjela sam se osvetiti.
Što ćemo, takav je život.
Da nije zbog mene, sad bi bili na pola puta za Council City.
A da nije zbog Westona, sad bih spavao u svojoj kolibi.
Nećete spavati?
Neka spava on. To je sad najvažnije.
- Ne znam što mi je bilo jučer. - Bila je to glad.
Ljudi ponekad jedu crve, ličinke i korjenje.
- To si čitao? - Jednom sam pojeo crva...
ali bio sam puno mlađi.
Prošli sam tjedan pojela šniclu.
Tada sam bila puno mlađa.
Spava.
Pustimo ga neka spava.
Bilo bi mnogo bolje kad bi imali pušku.
Moj bi tata ulovio neku životinju. Pravi je strijelac.
Zašto je ubio tog čovjeka?
Ponekad je to neizbježno.
Ponekad da bi spasio vlastiti život.
Bilo je to da bi spasio život svog prijatelja.
Može biti važno kao da je i tvoj.
Pa zašto ih onda zatvaraju?
Tko zna?
Valjda jer mu je pucao u leđa?
Kay!
Gledaj, dva su.
Probudi ga.
Gledajte.
Dodajte mi laso.
Ima ga, ima ga.
Nije li skoro gotovo? - Skoro.
- Kuda je otišla "Ona"? - Zove se Kay.
- Znam. - Uvijek kažeš "Vi" ili "Ona".
- Zašto je mrziš? - Zašto tako misliš?
- Loše se ophodiš s njom. - Ništa mi ne znači.
- To je zato jer mrziš njega. Čovjeka koji nas je opljačkao.
- A ti ne? - Ne.
Usprkos svemu što nam je učinio?
Ona kaže da nije namjerno.
Kaže da ponekad činimo ružne stavari, a uvjereni smo da radimo dobro.
Kao na primjer?
Kao što si ti učinio.
Ubit ćeš ga?
Mark, slušaj.
Postoji zakon.
Ne može se nikome ukrasti konja.
U ovoj zemlji je to kao da mu oduzmeš život.
Ja nism donosio zakone. Donose ih svi ljudi.
To što je učinio, moglo nas je stajati života. I još možemo umrijeti.
- Hoćeš li mi reći gdje je? Gdje je Kay?
Kupa se na slapu.
Završi ovo.
Osjećala bih se živom da ne umirem od gladi.
A vidim da ste i vi živi.
- Kakva je voda? - Hladna, ali navikneš se.
Sad vidim koliko je život težak...
putuješ li sa snažnim tipovim ili šutljivima kao što ste vi.
Da. Idem po stvari na slav.
Pomoći ću ti.
- Zapazio si promjenu? - Kako da je zapazim?
Trebao bi se okupati na slapu...
možda tada ne bi bio toliko tvrdokoran i nepovjerljiv...
ili kakav to već želiš da budem.
Nisi ti tako loš, iako to svim snagama nastojiš biti.
U drugim trenucima i na drugom mjestu mogli bismo se dobro slagati.
- Kuda ovo vodi? - Zašo opet glumiš?
- Ja sam umjetnik. Nisi to znao? Pjevam i plešem.
- Vrlo dobro te poznajem. - Mislim da i ja tebe.
I kakav sam?
U zbilji i nisi tako loš...
niti si tako grub, ni toliko nepovjerljiv.
Mislim da i ti glumiš.
Mogao bi biti ljubazniji, samo malo da se potrudiš.
Nemaš me zbog čega mrziti. Jedino zato što mrziš njega.
Ja tebe ne mrzim.
- Sve bi učinila, samo da ga spasiš. Zar ne?
Čak bi mi postala i prijateljica.
To može biti i bez njega.
Zašto?
A zašto ne?
Pusti me na miru!
Pusti me!
Matt!
Polakomio se za ovim mesom.
- Mnogo je gladnih na ovom svijetu. - To je istina.
- Svi ste dobro? - Da, ali ti nisi.
- Skini košulju. - Nije to ništa.
Zovem se Benson. Ovo je Dave Colby.
Dobar ste stijelac.
A gladan koliko i on. Već dva dana smo bez hrane.
Pa onda naprijed, jedite. Zaslužili ste zalogaj.
Doveo nas je miris jela. Nismo znali dali su indijanci ili ne.
Ostavili smo konje tik uz rijeku.
Tražite zlato?
Više ne. Sad tražimo čovjeka.
Niste nam rekli svoje ime.
Calder.
Ona vam je žena?
Ne.
Uputili ste se u Council City?
Da. Po rijeci. Imamo splav.
Nije lito ludo, pored tolikih indijanaca?
- Ludo je i bez njih. - Da.
Sada znam gdje sam vas vidio.
- Gdje ste izgubili lijepo ponašanje prilikom jela?
Tamo gdje sam izgubio zlatni rudnik od varalice imenom Weston.
Niste li bili nerazdvojni vas dvoje?
Ovog se trena ne mogu sjetiti. Sve su face iste.
Čuo sam da su dvoje pobjegli na splavi.
Zna li netko nešto o tome?
Da, to je moj problem.
Znam od svega po malo.
- Što radite s tim tipom? - Hoću se udaljiti od svega jedno vrijeme...
svjež zrak i odmor.
- Vas je Weston ostavio, ili ste vi ostavili njega?
Nema veze, dušo. I ja ga tražim.
Ali ako ćete u Council City na toj splavi,
nećete se "Udaljiti samo na neko vrijeme"...
udaljit ćete se za uvijek.
- S nama imate šanse. - Stići ćemo i mi.
S punim želucem, pravi si ljubavnik.
Čula si me? Dušo.
Da, čula vas je.
Ona ima pravo izabrati svoj put, na svoj način.
S nama je sigurna.
- Zašto ne pitate mene? - Naravno, dušo. Ti reci.
Radije ne bih imala ni jednu šansu. S njim.
Čuli ste je?
Učinili ste mi uslugu, Colby. Sad je red da je vratim.
Uzmite meso i odlazite.
- Ustani! Ustani!
Učinit ćeš što ti kažem?
Radi što ti kaže.
Idi po konje i dovedi ih ovamo.
Tvoj će te prijatelj pričekati ovdje.
Učini tako.
Ostavi njegovu pušku. Uzmi samo svoju.
Poslušaj ga Sam.
Hvala na mesu.
Skini opasač.
Nosite sve na splav.
Uzmi tu pušku, sine.
Hajde, kreni.
Čemu sve ovo?
Kad zađe iza zavoja, pustit ću te.
- Ubit ćeš me? - Mogao sam vam uzeti oba konja...
i ostaviti vas. Ako ti se to više sviđa?
- Ti imaš nož. - Jer sam ga oteo tebi.
U redu je. Sad možeš ići.
- Da te bar rijeka ne ubije, Calder. Nadam se da će to prepustiti meni.
Ovdje ima previše ljudi.
Ne mogu spavati.
Uzmi. Popij ovo.
Bit će ti bolje.
Polako, nema više.
To je sve?
Popij to.
Želim podijeliti s tobom.
Pobila bih sve varalice.
To kažeš zbog Colbya?
Nisi ga mogla izbjeći. Nikako ga nisi mogla izbjeći.
A osim toga, nisi ti kriva, zlato je krivo...
pretvorilo je Westona u lopova, Colbya u svinju a tebe u budalu.
Ali u tebi ima nešto drugačije.
Kad se pomješaš sa posijama i svinje te pojedu.
Ipak, mislila sam da će biti od neke koristi.
- Nikada nije bio od koristi. - Naravno. Sve ti dođe na isto.
S nekim ljudima ne.
- Misliš na Westona? - Da.
Postat će netko, pa koštalo koliko koštalo.
- Zato si se udala za njega? - A što se to tebe tiče?
Izgubila si prsten?
Ti znaš sve, zar ne? Takav si kao što dječak kaže.
Nije me briga što kaže.
Nismo vjenčani.
Trebali smo se vjenčati u Council Cityu.
Nikada nećemo stići. Zar ne?
Kao što si rekla: "Tko bi znao".
Dječak spava. Sada mi možeš reći.
Nisam mislio ni da ćemo dovde stići.
Ti dovrši.
Čudan si ti čovjek.
Ponekad ne ličiš na ljudsko biće.
- Na životinju? - Nisam htjela to reći.
Niti ja ono maloprije.
I ti si prilično čudna.
Bila bi mnogo sigurnija da si otišla s Colbyjem.
Zašto nisi otišla s njim?
Zar to trebaš pitati? S osobom kao što je on?
A s osobom kao što je Weston?
Što ti znaš? Što ti znaš o njemu?
O njegovim životnim željama, ili čime se bavio?
Samo znaš ono što ti je učinio.
Napravio je glupost, jer je bio očajan.
- Za šaku zlata. - Za svoj život.
Ne vidiš čak niti razliku između njega i onih ljudi.
Oni to čekaju nas?
I ribe imaju više šansi.
Ili on.
Zašto nas ne ostave na miru?
Samo se žele uvjeriti.
- Vidio si ih? - Jedan vodi konja onog čovjeka.
- Kojeg čovjeka? - Colbyja.
Te ptice.
- To su strvinari? - Da.
Gledajte!
Mogu li sići?
- Kad pronađu prolaz, znat će kuda se može.
Dodaj mi tu pušku, sine.
Pazite!
Matt, tamo su!
Daj mi pušku!
Nema više streljiva.
Zgrabi uže.
Dobro je. Tamo je Council City.
- Što želiš kad stignemo? - Šalicu kave. Jednu samo za mene.
Imat ćeš je.
A ti, što ti želiš?
- Otići ćeš po njega? - Dobro znaš da hoću.
- I ništa te ne može odvratiti? - Ništa
Tada te molim samo jedno. Pusti da ja prije govorim s njim.
Pusti me da mu ja objasnim. Ne tražim mnogo. Zar ne?
Možda mu samo toliko treba.
Samo nekoliko minuta, to nije mnogo.
U redu Kay. Dogovoreno.
- Dali si pomišljao da ćemo ikada stići? - Vrlo rijetko.
- Ja sam znala da hoćemo. Netko tko mrzi kao ti, može sve...
ili tko toliko voli. - Voli, što?
Njega. Bilo je to zbog njega. Niti zbog konja ni puške...
niti zbog onog tko ih je odnio.
Tako je sve počelo. Nadam se da će ti se ostvariti?
- Što? - Da te vole toliko.
Gledaj, naš konj.
- Čini se da je ovdje. - Uvjeravam te da nije.
- Vjerujem da se vratio tvojoj kući. - Nema šanse.
- Zašto bi ostao? - Mislio je da ga neću naći.
Matt Calder.
Mislio sam da si na svojoj farmi, s tomahawkom u glavi.
- Ne. Čuvam ja svoju glavu. To je jedino što mi je ostalo.
Lijepa životinja. Kome pripada?
Nekom tipu po imenu Weston.
- Gdje ga mogu pronaći? Tamo naprijed, u "Crnoj Pepiti"
Po tvom izgledu, dobro bi ti došao gutljaj.
To ne, ali kava da. Imaš je?
Imam svega, osim ptičjeg mlijeka. Ulazite.
- U "Crnoj Pepiti" je. - Da.
- Nemoj se dugo zadržavati. - Neću.
Kaži mu da sam ovdje. Može bježati, ali pobjeći neće.
Neće bježati. Govori s njim. Daj mu mogućnost da ti objasni.
Dao sam je tebi.
Kuda ide?
Vratit će se. Hajdemo popiti tu kavu.
Kay, ljubavi!
Zašto se nisi vratio, Harry?
Mislio sam da je dovoljno što sam stigao do ovuda.
Sjedni.
Kako si došla?
- S Colderom? - Da.
- U redu. Gdje je on? - U trgovini, pije kavu...
i čeka tebe. - Mene!?
Nas.
Dopustio mi je da te prije vidim na samo.
Prije? Prije čega?
Trebao bi to znati.
- Hoćeš nešto popiti? - Ne.
Ništa, Jack.
Dobro. O čemu želiš pričati.
Može te objesiti za ono što si učinio.
Može te ubiti i nitko ga neće kriviti.
Možda ja bih.
Rekla sam mu zašto si to učinio i što nas je u ovo pretvorilo.
Mislim da mi je na kraju povjerovao.
Sada o tebi ovisi. Trebaš mu i ti to reći.
- Reći što? - Istinu, Harry.
Da si bio očajan. Da ga nisi mislio povrijediti.
Zašto misliš da će me slušati.
Jer je takav čovjek, i zbog dječaka.
Ili zbog tebe?
Gledaj, dušo. Uknjižio sam rudnik.
Bit ćemo bogati i otići za uvijek odavde.
Ako niste mislili mene objesiti, a rudnik ostaviti vama.
Ovo nisam rekao ozbiljno, ljubavi.
Nikada nisam postigao ništa u životu.
Zalutali metak, varalica i razmetljivac.
Cijeli život čekao sam veliku priliku. Sad je tu.
Ne mislim je propustiti ni prokockati, niti se vratiti na ono što sam bio...
niti dopustiti da me objese jer neki farmer želi svog konja.
To je sve.
U redu, Kay. Govorit ću s njim.
- Što će ti to? - U slučaju da ne čuje dobro.
Dobro, Kay. Kako ti hoćeš.
Šteta tvoje kuće, Matt.
Loše za mene, dobro za tebe, Ben. Sve ovisi kako na to gledaš.
- Što ti treba? - Sve što mi daš na kredu.
- Uzmi što želiš. - Hvala.
Sve je to šašavo, zar ne?
- O čemu pričaš, Ben? - O ovom vremenu.
Bijelci traže zlato, indijanci traže bjelce...
a vojska traži indijance.
Ako ti se sviđa ta puška, uzmi je.
A što ti tražiš, Matt?
Ne pokušavaj ga potkupiti, Harry. Ništa mu ne nudi. Govori samo istinu.
Slušaš li me ti, Harry?
Harry, ne!
Morao sam.
Sve je u redu, Mark. U redu je.
Vidjela si. Ti znaš.
Nije bilo drugog načina, Mark. Bilo je: On ili tvoj otac.
- Kuda ide? - Ne zna.
- Odlazi? - Ne znam.
Što se ovdje događa?
Jesi li lud, Matt? Spuštaj me!
Matt!
- Kuda me vodiš? - Kući.